** SUBJECT TWO ** made by sabian
Adam, știi ce e asta?
Ăsta e un răspuns articulat?
Ceea ce ai făcut din el. Tu ești profesorul, doctorul.
Adam.
Unii ar putea spune că ești un student problemă.
Unii ar putea spune că ești un student cu probleme.
Nici una din ele nu-mi place.
Nu suporți contradicțiile?
Știi ce înseamnă contradicțiile?
Dezacord.
Dezacord fără nici un merit.
Și meritul e ceea ce îți lipsește grav.
Apreciez dezbaterile sănătoase în clasă. Mereu le-am apreciat.
Dar trebuie să ai o bază, o fundație a credinței.
Sau altfel nu există dezbatere Orice ai vrea să spui, intenția ta e vidă.
Face din tine și din ideile tale nimic. Nimic... Nimic.
Când ești nimic Adam, trebuie să înveți.
Adam, mă asculți?
Te doare capul?
Mă întreb de ce.
Adam. Ești strălucitor, dar când trebuie să lucrezi,
când trebuie să răspunzi la o întrebare simplă...
de la început până la final, nu mai puțin, și ești întrebat:
''Ce-am învățat în ora asta?'' Și tu vii cu asta.
Știi ce fac cu oamenii ca tine?
Lăsând toate gradele deoparte, orice ai alege să faci cu viață și cu cariera ta,
etica medicală va exista fără tine.
Dar fără etică medicală, tu sau cariera ta sunteți nimic.
Ai nevoie de cursul ăsta, nu de altceva.
Bine.
Poți pleca.
Alo?
Adam?
Adam Smith?
Da?
Verifică-ți e-mailul.
Salut Adam, m-am bucurat de corespondență noastră.
Dar cred că acum e momentul să renunțăm la anonimitate.
Dacă vrei să schimbi studiile astea apăsătoare pentru o adevărată
expertiză practică, sînt gata să mă întâlnesc cu tine.
Pentru că am nevoie de un asistent și tu ai putea fi candidatul perfect.
Scrierile tale au demonstrat că ai o încredere înaltă în știință.
Care este egalată doar de neîncrederea ta în comunitatea care o practică.
Prețuiesc și împărtășesc aceste calități și rămân devotat
pentru mai multe strădanii nobile.
Îmi rezerv discuția despre munca mea pentru când ne vom întâlni,
dar te rog să știi că vom avea ocazia
și obligația de a schimba știința, nu numai viața în sine.
Asta poate sună excentric și tu nu mă cunoști.
Nu-ți cer să mă crezi. Doar întâlnește-te cu mine.
Pentru a face asta, să fii la intersecția Willow la ora 8.:00. Vei fi așteptat.
Tu ești Adam?
Eu sînt Kate. Scuze că am întârziat.
Vii?
Tu ești tipul care mi-a dat mail?
Tipul?
Nu.
Mailuri? Nu.
Eu sînt fata care te ia de aici.
Așa că urcă-te.
Acum e bine.
Bună.
Sper că n-ai așteptat prea mult.
Te simți bine?
Da, da. Mă simt bine.
Doar. . . știi, simt o grămadă de lucruri.
Durerea de cap pe care o am. Nu e mare scofală.
Știi că există un tratament pentru asta.
Se numește aspirină.
Singura femeie în pustietatea asta îmi spune prostii.
Mătușa mea avea migrene mereu.
Da. De obicei, bineînțeles, când eram prin preajmă.
Apăream și începeam să vorbesc. Următorul lucru era să se întindă
și să stea în pat o săptămână. Vedea luminițe strălucitoare
și parcă avea un cuțit în cap.
Poate că eu sînt de vină.
Nu. Lumea face migrene, nu le dă.
Nu știu. Mă gândeam că ți-am dat una.
M-am născut cu una. E un fel de disfuncție.
Cred că sînt alergic la oameni.
Te fac să strănuți?
Nu, mă enervează.
Eu te enervez?
Da.
Deci, ai venit aici la doctor.
Cred că da.
Nu știi?
Nu mi-a spus numele.
Nu e pentru migrene. Am venit la interviu.
Ai făcut atâta drum ca să te întâlnești cu cineva pe care nu-l cunoști?
E pentru o slujbă. Pentru interviu.
Să faci ce?
Nici asta nu știi.
Bine, destul de corect.
Îl cunoști pe doctorul ăsta?
Pe dr. Vick?
Franklin Vick. Așa îl cheamă.
Locuiește sus pe deal. Retras. O viață liniștită.
Nu-l cunosc, dar mereu îi livrez diverse lucruri.
Ai mei au un magazin, așa că cine crezi că face treaba murdară?
E un tip de treabă?
Cred că da. Nu m-am întâlnit niciodată cu el.
Fac doar ce-mi zice prin mail.
Cam în genul tău.
Bine.
Am ajuns.
Capătul drumului.
Aici îi las lucrurile. Vine jos și le ia.
O să vină jos după mine?
Nu... Nu prea cred.
Și atunci eu ce fac?
E un pic de mers, dar o să te descurci.
Gândește-te la el ca la un drum.
Un drum lung pe care nu-l vezi,
înconjurat de copaci și de animale sălbatice.
Și că ești singur.
Poftim.
Oh. . . indicațiile.
Asta e pentru tine.
Ia-o încolo. Urmează panglicile.
Și... mi-a făcut plăcere.
Da, e rece.
Baftă!
Mersi.
Ne mai vedem.
Kate.
Da?
Ai urcat vreodată acolo?
Nu. Am o problemă la genunchi.
Bine.
Dar locuiești în oraș, nu?
Da, da.
Bine.
Vrei vreodată să ieși?
Da?
E o întrebare sau un răspuns?
O să-ți dau numărul meu.
Sună-mă când ești liber.
Am degetele înghețate.
Baftă!
Ne mai vedem.
Alo?
Mă bucur că ai reușit.
Salut. Sunt Adam. Adam Schmidt.
Niște whiskey, dacă vrei.
Nu e un pic cam devreme pentru asta?
Depinde la ce oră te-ai trezit, nu?
Scuză-mă că n-am venit eu să te iau. Snowmobilul e stricat.
Greu drumul?
Mă măsori.
Încerci să înțelegi ceva despre mine.
''Ce dracu caut aici sus? De ce m-a chemat aici?''
Așa că, dă-i drumul, trage!
Ai o aspirină?
Ai făcut atâta drum ca să ceri o aspirină?
N-ai putut să te duci la farmacie?
Am niște dureri de cap.
Am un cap mai sensibil.
Mersi.
Spune-mi de ce ai venit?
Ai zis ceva despre o slujbă.
Sau cercetare.
Nu, nu, nu...
Nu pentru asta
Nu?
Nu. Ai venit pentru că n-ai putut rezista.
Misterul e totul.
Trebuia să-ți tachinez curiozitatea. Să te momesc.
Să văd dacă vei trece prin asta.
Ești satisfăcut?
Nu mă judeca.
Nu, nu judec.
Observ.
Asta fac.
Nu sînt o maimuță, dr. Vick.
Desogur, tipul cu livrările.
Fată.
Serios?
Da.
Sigur nu vrei ceva de băut?
Nu mă interesează.
Relaxează-te Adam, suntem împreună aici.
Adam.
Ai auzit vreodată despre criogenie?
Sigur. Ted Williams. Nu merge.
Încă.
Nu merge acum, dar într-o zi...
Vezi tu, are bazele sale, de fapt.
Trei.
Unu, viața poate fi oprită. Ca la întrerupător.
Pornită și oprită. Pornită mereu și mereu.
Adulții înghețați au supraviețuit.
Embrionii pot fi păstrați. Ani de zile.
Dacă structura de bază e păstrată intactă,
viața poate fi adusă înapoi.
Doi. Frigul poate păstra structura intactă.
La nivel molecular.
Poți vitrifica un organ de mărimea creierului
cu frig și cu chimicale, în ziua de azi.
Și trei, și asta e șmecheria, noua tehnologie ca
nanotechnologia, și altele similare.
într-o zi se va putea vindeca ce e stricat în tine.
Vei fi "reparat"
dinăuntru spre înafară, chiar de la nivel molecular.
Vei fi mai sănătos decât ai fost vreodată.
Cu nano-technologia.
Și altele similare.
Lucrezi în criogenie? În nano-technologie?
Și în altele?
Bine.
Mă interesează.
Bine.
Deci, te bagi?
Da.
Adam.
Subjectul Doi. Ora aproximativă a morții: 12.:30 PM.
Injecția inițială cu ser a fost făcută cu 3 minute mai târziu.
Rană suturata. Temperatura ambientală: 27 de grade.
1 : 1 6 PM , nici o schimbare.
Ora curentă, 3.:2 1 PM. Subject Doi. Nici o schimbare.
Substanța activă amplifcatoare dată acum o oră.
Nici un semn de moarte clinică.
Ora curentă 1 1 : 3 1 AM . Temperatura ambientală. . .
Subiectul Doi a reînviat.
Acum...
Mă auzi?
Îți amintești ceva?
Tu...
m-ai ucis.
Bună dimineața.
Bine ai venit.
Ți-e frig, nu?
Avea mnevoie de frigul ăla.
Ești primul, Adam.
Ce zici de asta?
Ține.
Bea asta.
Ajută la restructurarea celulelor tale.
Bea-o acum.
Așa.
Resuscitare reușită.
Subiectul stă în picioare.
Culoarea a revenit.
Funcțiile cerebrale deteriorate.
Capabil să execute comenzi simple.
Statusul mental...
T. B. D.
Întinde-te, Adam.
Ai nevoie de odihnă.
Adam, ți-am zis să te întinzi.
Asta e.
Așa.
Nu sînt copil.
Nu, nu cred că ești.
Ăla e Unu?
Ăla e ce?
Subiectul Unu. Mie mi-ai zis Subiect Doi.
Ai auzit asta?
Ce i s-a întâmplat?
N-a mers.
Traumă la cap. A oprit serul să-l răcească. Fără sinapse.
Inutil.
Ce...?
Aia? Am extras ce-am putut.
Decompunerea celulelor scade nivelul pH-ului.
Declanșează o reacție în lanț în naniți.
Ajută serul să se propage, să se reconstruiască.
Devine mai mult decât autonom. Asta ți s-a întâmplat ție.
Asta te ține în viață.
Îi datorez viața?
Nu.
Mie îmi datorezi viața. De el...
nu avem nevoie. Trebuie să plecăm acum.
Trebuie chemat cineva.
Ca cine? Poliția?
Rudele? Corect.
Îi cunoști familia? Știi pe cine ar trebui să sunăm?
Structura frazelor tale se va îmbunătăți. Și toate celelalte.
În curând vei trage din plin.
Doctore.
Mă simt ciudat.
Cum așa?
Simt lucrurile, eu...
Nu ca înainte. Simt pipăitul în negru.
Gândurile mele, sînt greșit conectate.
Nu drept gândesc.
Sunt senzații pe care știi ar trebui.
Povestește-mi.
E o lipsă de greutate.
Libertate.
Un singur sunet.
Când totul se oprește în tine, rămâne doar un sunet.
Îmi aud ecoul ultimei mele bătăi de inimă.
E minunat.
Stăruie.
Durerea mea de cap...
a dispărut.
Munca ta trebuie să continue. E importantă.
Vreau să fac parte din ea.
Te simți bine, Adam?
Cum te simți?
Pregătit.
Te-ai trezit.
La ce oră te-ai trezit?
Acum.
De cât timp?
5 zile.
Te-am ținut acoperit ca să fiu sigur că vindecarea e în regulă.
Ești bine?
Bine.
Îți vin bine hainele.
Resuscitarea Subiectului-Doi, ora 1 : 2 1 PM .
Nu-mi spune așa.
Am un nume.
Obiectivele documentației, Adam. Trebuie. Păstrează distanța.
Nu poți lăsa ca sentimentele să preia controlul.
Du-te și întinde-te pe spate.
Subiect Doi. Facultățile s-au întărit. Îndemânarea cognitivă îmbunătățită.
Rana de la gât se vindecă frumos... și rapid.
Rănile de pe abdomen. . . nici o decolorare.
Nici o sângerare.
nici o inflamare.
Cum te simți, Adam?
Nu, nu. Stai pe spate.
Doctore?
A dispărut sunetul.
E foarte cald în interiorul meu.
Hai să te scot afară.
Doctore?
Vino aici.
Da?
Habar n-ai ce e în interiorul meu acum.
Nu.
Nu, nu știu.
Și se pare că nici tu?
Ce se întâmplă în interiorul tău? Le pot opri pe toate.
Ridică-te, ia-ți niște haine noi și hai la o plimbare.
Să-ți recapeți puterile.
Doamne ! Mușchii mei sînt așa de slăbiți.
E doar serul.
O să te obișnuiești cu el. Trebuie să continuăm.
La dracu!
Te simți bine?
Simt furnicături.
Se vor duce.
Subiectul Doi, obosește repede.
Întrebare: etiologia neurogenica versus insuficiență vasculară.
E în nervi sau în sânge?
N-am să te ridic.
Îmi trăgeam doar răsuflarea.
Trebuie să plecăm. Se face târziu.
E foarte retras aici.
Ai fost vreodată în oraș?
Mereu ai stat singur aici?
Atât cât am vrut.
O știi pe fata aia cu livrările? Pe Kate?
Cred că te place.
Nu m-a întâlnit niciodată.
Încă te place.
Îi place ideea ta.
La dracu, și mie îmi place ideea mea.
Îmi place ideea ei.
Adam, e ceva ce trebuie să discutăm?
Nu, n-am să mă duc s-o văd.
Sunt contagios, nu?
De ce spui asta?
Am văzut cum mă "mânuiești".
Mănușile, distanța...
De aceea n-am s-o mai văd niciodată.
Sau pe altcineva.
Poate că așa merge treaba.
Trăiești și mori singur.
Fără oameni.
Suntem împreună aici, tu și cu mine.
În această cutiuță. Deasupra norilor. Privind deasupra lumii.
Imaginează-ți când vom coborî de pe munte.
Cu acest dar al focului?
Nu vor înțelege niciodată.
Într-o zi vor înțelege.
Da.
Cum te simți?
Obosit.
Bine.
Mă dor mâinile.
Nu încheieturile?
Nu, nu. Picioarele, picioarele mă dor.
Mă ustură. O mică arsură.
Doctore?
De ce m-ai ales pe mine?
Puteam alege pe oricine.
Preferabil student la medicină.
Tânăr, isteț. Dar naive.
Cu mintea tare și curios.
Dar adevărul... Adevărul.
Cu adevărat. . . M-am regăsit în scrierile tale.
Și știam că nimeni nu-ți va simți lipsa.
Ai zis "noi".
Care "noi"?
Subiectul Doi. Ora morții, 9.: 1 6 PM.
Aceleași urme?
Da?
Hei, doctore!
Ce îmi injectezi? Steroizi?
Nu mai suport.
E prea mult... din toate.
Pretutindeni e... totul.
Da.
Munții îți vor face asta.
Nu e doar asta.
E... E...
sînt 1000 de simțăminte în fiecare secundă.
Un milion.
E fără sfârșit. Nu are sfârșit.
Uită-te la cer.
La pomii ăia.
Te poți pierde între dealurile astea.
Adam.
Ai dureri?
Nu, nu mă atinge.
Doctore, omoară-mă!
Adam, le pot limita.
Nu!
Te rog, doctore. Pune doar...
pune...
Ești bine. Ești aici.
Rezistă.
Ești bine.
Ce s-a întâmplat?
Te-am ținut 6 zile dedesubt. Am luat probe din fluidul spinării.
Ți-am dat niște medicamente pentru accese.
Ți-am crescut doza de anticonvulsive pentru nervi.
Nu, adică ce s-a întâmplat?
Tu să-mi spui.
A fost ca o bombă nuclear înăuntru. Fiecare centimetru...
fiecare părticică mă doare de înnebunesc.
Ai o reacție la ser.
Reacția ta normală sinaptică
pare să se amplifice.
Simți prea mult.
Am făcut niște ajustări.
N-ar trebui să se mai întâmple.
Încearcă să dormi.
Subiect Doi. Îngrijorat asupra condițiilor
...în creștere.
Naniții promovează generarea.
Rănile se vindecă.
Dar activitatea sinaptică
continuă să crească.
Anticonvulsivul s-a dovedit a fi inefectiv.
La fel și medicamentele pentru crize și sedativele.
Intensitatea crizelor crește.
Durata e e imprevizibilă.
Soluția e...
Ajută-mă!
Te rog!
Doctore!
Nu!
Mă doare pieptul.
Asta e pentru tine.
Am rezolvat-o, Adam.
N-o să mai ai reacțiile alea niciodată.
Ce ai făcut?
Ai dormit bine? Te-ai perpelit?
Scuză-mă că ți-am făcut injecții. N-a fost prea stintific.
Bea tot.
Așa.
Ar trebui să te țină până la cină.
Avem niște resturi.
Doctore?
Mersi.
Mersi că m-ai ajutat. Și...
inclusiv eu.
Ești un geniu.
Inexact și ne necesar. Totuși, mersi.
Adam. . .
Într-o zi vei pleca de aici.
Și nu vei mai avea nevoie de formulă.
Vei trăi mai mult ca toți.
Dar trebuie să trăiesc mai mult ca tine, mai întâi.
Odihnește-te.
Îți place mâncarea?
Ai mâncat-o toată?
Nu sînt un bucătar prea bun.
Dar trebuie s-o guști.
De ce am brațele înfășurate?
A trebuit să fac niște teste.
Dar de ce sînt bandajate?
Nu simt nimic la mâini, doctore.
E local.
De ce mi-ai fi făcut locală dacă eram mort?
Cum te simți acum, Adam?
Mă simt foarte bine. Cu excepția faptului că nu-mi simt mâinile.
Gustă-ți mâncarea.
Nu sînt un bucătar bun, dar...
o poți gusta.
Nu mi-e foame.
Te rog, gustă-ți mâncarea.
Vezi. Durerile tale și reacțiile
sînt...
Lewis și Olark, n-aveau harta.
Au făcut una pe parcurs. Și asta facem și noi.
Facem una în timp ce continuăm.
Ce mi-ai făcut?
Tot ce-am putut mai bine.
Asta fac. Asta am făcut.
Asta trebuia să fac.
O să fii bine.
Vei fi bine.
O să mor, nu? Chiar mor.
Nu.
Cum te simți acum?
Adam.
Mi-e frig.
Bine.
Vreau să-ți amintești simțământul ăsta.
Vreau să simți.
N-am să mai simt, nu?
Durerile tale...
sinapsele tale...
nu le pot controla.
Nu le pot opri.
Nu mai mi-e frig acum.
Nu.
N-o să mai simți durerea.
Te rog, visează că ți-e frig.
Doctore.
Ies la o plimbare.
La dracu! Ticălosul!
Îmi pare al dracu' de rău, omule!
Nu porți vestă, tâmpitule? Rahat!
Cum te cheamă?
Ce?
Eu sînt Adam.
Încântat de cunoștință.
E în regulă.
Am să te ajut. Ușurel.
Și nu muri aici!
Nu muri aici! Iisuse!
Nu sînt rănit.
Iisuse!
La dracu'!
Hei! Unde ai plecat?
O să-ți aduc ajutor, omule!
Era o cabană pe unde am trecut. Ușurel.
Ajutor! Cineva!
Să mă ajute cineva!
La dracu'!
Ajutor... Ajutor...!
Cred că am omorât un tip. Cred că e mort.
Grozav.
Am o soție.
Adam, ce făceai?
E mort, nu-i așa?
Nu. E în regulă.
Tipule, l-am împușcat în piept. L-am terminat pe tip.
Nu, nu, nu, nu. A pierdut o grămadă de sânge.
Pare mai rău decât e.
I-am făcut o injecție.
Sunt doctor.
E bine.
Uită-te la el.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Eram afară. Vânăm.
E ilegal.
Și...
a trecut el.
Rahat!
Mă duc să mă întind.
Vezi? Ți-am zis că arăta mai rău decât era.
Ochii lui... Erau așa de albi.
Uite. Te-ai speriat.
Imaginația ți-o poate lua razna. Mai ales aici.
Munții ăștia pot înnebuni puțin un om.
Nu inventez.
Nu, n-am zis asta. Dar, după cum vezi, e bine.
Vrei ceva de băut?
Nu.
Ești sigur?
Nu.
Trebuie să plec.
Chiar ești doctor?
E pe mâini bune.
Te-ai ocupat de el?
Nu ne va deranja.
Adam.
La ce te gândeai, ducându-te pe unde umblă lumea?
Amenință tot ce facem.
Nu era populație.
Era o singură persoană.
Habar n-am. Nici nu l-am văzut.
Vrei să fii găsit?
Știa deja de tine.
Știa deja de locul ăsta.
Alți oameni știu, fie că-ți place sau nu.
Nimeni nu știe nimic despre mine.
Apropo, cum simți?
Nu simt.
E ca și...
moartea.
Da.
A plecat acum.
Ce vrei să spui?
A plecat.
L-ai lăsat să plece?
Da.
Amenință totul. Tu ai zis.
Era speriat de moarte, Adam.
Nici n-a știut ce-a văzut.
Nimeni nu l-ar crede. Suntem bine.
E infectat.
M-a atins. A stat peste mine când m-a pus pe sania aia.
Dacă se întâlnește cu cineva?
Serul nu durează. Nu se transmite.
Atunci, nu sînt contagios?
Ce dracu', doctore?
Nu știi.
Pușcă.
Ce faci?
Și-a aruncat pușca în zăpadă.
O să se întoarcă după ea.
O să te duci după el?
Vii?
Adam !
Nu fi prost.
Adam !
Așteaptă!
Adam. Nici nu-l cunoaștem pe omul ăla.
Ce te aștepți să fac?
Cineva îl așteaptă la poalele dealului.
Îl va cauta.
E infectat!
- Nu, nu e! - Ba e!
Te-am făcut să crezi asta ca să te fac să rămâi.
Te rog, am o soție.
Adam. Are o soție.
Copii.
Am o soție.
Îl putem aduce înapoi.
Nu, nu putem.
Hai s-aducem niște lopeți și să-l îngropăm.
Asta e pentru el.
Vino înăuntru, Adam. E frig.
Este?
Nu-l simt.
Da.
Nu ești imun la îngheț. Așa că intră.
Știu că sînt invidios pe el.
Gândește-te că nu mai poți gândi.
Nu poți simți nimic.
Nu mai încerci să înțelegi ceva.
Nu mai doare. Doar exiști.
Pentru totdeauna.
În vasta ta eternitate.
Nu ești mort, Adam.
O simt. Ăsta e singurul lucru pe care îl simt, că sînt mort.
Ești mai viu ca însăși viața.
Ești tot ce-ar vrea viața să fie.
Ești nesfârșit, Adam. Pentru totdeauna.
Mâine plec, doctore.
Unde să pleci?
N-o s-o mai vezi pe fata aia vreodată.
Lumea nu te va accepta. Nici pe mine.
Departe.
Am să plec departe.
Treci înainte, Adam.
Rahat!
Iisuse!
Adam.
Credeam că snowmobilul e stricat.
L-am reparat.
Trebuia să mă fii lăsat să mor, doctore.
Te-am lăsat.
Erai dus.
Da.
Rănile tale...
ți-au distrus platforma sinaptică.
Nu.
Adam, nu înțelegi?
Creierul tău. . . L-am adus înapoi.
Nu e nimic special cu creierul, doctore.
Te-ai gândit măcar la asta?
E doar viața.
Nimic din ce ar putea fi adus înapoi iar.
Adam. Cum te simți?
Mi-ai furat viața, doctore. Cum crezi că mă simt?
Ți-am dat viața.
Nu. M-ai lăsat s-o gust.
Apoi mi-ai luat-o.
Mai trebuie să mi-o iei încă odată.
Nu pot face asta.
Nu te rog.
Îți spun s-o faci...
Se pare că nu înțelegi.
Ajustările pe care le-am făcut...
au mers.
Nu am nimic.
Ești aici. Ești viu.
Nu, n-am nimic. Nu e nimic aici!
Nu e nimic! Nimic! Nu simt nimic ! !
Nici pe mine nu mă mai simt!
Nu mă pot auzi. Nu-mi mai aud nici blestemata de inimă.
Nu e nimic aici!
Arma asta...
e nimic.
E o greutate. O greutate moartă. Nu simt ! Nu exist!
Ești aici, Adam.
Nu sînt aici!
Sunt un nimic.
Doctore! Te rog!
Mai omoară-mă odată.
Te rog.
Nu pot.
Trebuie. Te rog.
Se pare că nu înțelegi, Adam.
Nu pot.
- Dă-mi arma. - Nu poți.
Nu vreau să știu cum e să mori.
Vreau să mori.
Te rog, doctore. Asta e tot ce vreau.
Te rog, te rog.
Rahat.
Felicitări, Adam.
Am reușit.
Vrei niște ceai?
Adaaaaaam !
Unde ești?
Întoarce-te!
Avem treabă de făcut!
Adaaaaaam.
Întoarce-te acasă!
Statusul mental. . . T. B. D.
Adam?
Statusul mental. . . T. B. D.
Dr. Vick.
Salut Ethan.
Văd că te-ai jucat de-a doctorul, cât am fost plecat.
Am priceput. Dacă sosesc autoritățile, tu te transformi înapoi
și îți spui ''Dl. Nevinovat''.
Am priceput.
Cum de te-ai întors?
Te-am umplut de ser.
Nu mai era nimic. Distrugerea creierului era prea gravă.
Distrugerea creierului? Par că am creierul distrus?
Serul e perfect, Ethan. Eu l-am făcut așa.
Trauma de la cap nu-l poate opri. Doar îl încetinește.
Mă puteai decapita. M-aș fi întors pentru mai mult.
Și efectele secundare?
Le-am rezolvat.
Eu am perfecționat serul, nu tu. Eu l-am făcut.
Tu n-ai făcut nimic.
Ești doar o maimuță de test, calcindu-mi pe urme.
Efecte secundare!
E o rușine ce i-ai făcut băiatului.
Avea convulsii.
Extreme. I-am salvat viața.
Face parte din proces, Ethan.
Dacă ai fi știut ce faci, știai asta.
Nu trebuia să faci nimic.
Ești atât de nerăbdător.
Avea dureri mari.
Durerea e necesară. Trebuie s-o adaptezi.
Dacă n-ai fi fost atât de amorțit,
ai fi înțeles câteceva despre sentimentul ăsta.
Ești o ratare, Ethan.
De aceea trebuia să fii tu.
Nu eu.
Îmi pare rău, Dr. Vick.
Pentru ce ți-am făcut.
Da.
Trebuie să-ți știi locul, Ethan.
Ești asistent... nu D-zeu.
Ține.
Ia o băutură, încă mai avem treabă.
Bea-o.
Așa.
E în regulă.
Bea-o toată.
Bea-o!
Așa.
Bun băiat.
made by sabian sabian.ro@gmail.com